На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

ДЛЯ ВСІХ ЧИТАЧІВ,
ЯКІ ПІДБИРАЮТЬ АБО РЯТУЮТЬ ТВАРИНОК.
АПЛОДУЮ ВАМ УСІМ!

Розділ 1

Тото добре розуміла, що має лише одну спробу, аби спіймати собацюр — ватажків незаконного синдикату «Собача кістка». Останні шість місяців синдикат крав у лондонських песиків їхні УЛЮБЛЕНІ ЛАСОЩІ, а зараз запланував наймасштабніше перевезення вкраденого. Якщо Тото не перехопить собацюр сьогодні, то невідомо, коли знову трапиться така нагода.

Певна річ, що викрадення собачих кісточок спричинило жахливе обурення.

На відміну від котів, які здіймаються на чотири лапи та стійко все витримують, собаки висловлюють своє горе голосом. Тому всі собаки Лондону вили день і ніч та викопували повсюди ями, хоч і сховати туди не було чого.

І ні тварини, ні люди по всій столиці не могли склепити очей через цей галас. Тому всі стали дратівливими. Тото мусила спіймати грабіжників ЯКНАЙШВИДШЕ!

— Собаки мають бути найкращими друзями людей, надзвичайно відданими їм. Але ось, вони крадуть одне в одного кісточки, і задля чого? Я впевнена, що у винагороду вони отримують печиво, — пробурчала кішка собі під ніс. Вона нетерпляче чекала на свого брата Срібника, який мав повернутися до їхнього сховку. Брат із сестрою мали зустрітися на даху, з котрого зручно було спостерігати за складом, до якого Срібник пішов на розвідку. Тото була впевнена, що саме там синдикат зберігає вкрадені кісточки, а потім вивозить їх із Лондону.

Відколи Ларрі, бос і голова британської філії Міжнародного Стародавнього Ордену Котів-Ніндзь, призначив Тото своєю заступницею, це вже була її сьома місія. Кішці страшенно подобалося офіційно бути НІНДЗЕЮ і мати поруч вірного брата Срібника. Він був їй за поводиря, бо сама Тото майже нічого не бачила. Разом вони вже:

розігнали банду пацюків, які кришували бізнес на південному березі Темзи, в районі Саут-Бенк;

вистежили морських свинок, які влаштували шахрайське перевезення огірків (як виявилося, морські свинки обожнюють огірки. Хто б міг подумати?);

закрили незаконний мурашиний цирк, який ледве вдалося розгледіти навіть Срібнику;

викрили схему хабарництва у самісінькому серці конкурсу краси для мопсів;

розкрили таємницю банди вугрів, яка прослизала у сейфи й відчиняла їх без коду!

А зараз вони от-от мали викрити нову банду, що нелегально торгувала кісточками для собак.

Ларрі довіряв їм, адже вони вдало виконували кожну місію, яку він доручав. Тваринки всієї Великої Британії були під захистом як ніколи. Одначе й самі котики жили й не тужили. Тото не подобалося лишень те, що їхні імена аж занадто часто згадували у газеті для тварин.

ЗВІРИНИЙ ЕКСПЕРТ

Ніндзі ж мали залишатися під прикриттям! (Тим часом Срібнику неабияк подобалося читати листи від фанатів…)

— Як собаці муху з’їсти, — всміхнувся Срібник, коли застрибнув на дах, з якого було видно склад. — Усі кісточки зберігаються у коробках на першому поверсі й вельми смердять… У собак узагалі нема смаку! Коробки охороняють приблизно п’ять бульмастифів та один джек-рассел-тер’єр. І, вір не вір, але він там ніби за головного. Тобі тут буде легко: прокрадешся по дротах звідси туди, застрибнеш у вікно на даху й тоді… зробиш те, що ти робиш. Я подам сигнал Шейлі та нашій команді з парадного входу, шух-вжух — і ми ще до восьмої будемо вечеряти з Котолицем!

Шейла, собака-поліціянтка, була їхньою подругою, яка тепер очолювала ОТДР (Організацію тварин із досудових розслідувань). Вони зустрілися під час місії, коли мали перешкодити страшному викраденню сиру. Спільними зусиллями вони змусили лихого АРХИКНЯЗЯ ФЕРДИКОТА залягти на дно. Востаннє його бачили на баржі із сиром камамбер — злодія віднесло аж у Північне море. Залишалося тільки гадати, де він тепер.

Тото хвилювалася, що колись вони знову зіткнуться зі своїм ворогом, та поки здавалося, що він сидить тихий та сумирний. Відтоді, разом із Шейлою, брат із сестрою невтомно працювали вдень і вночі, щоби тваринки Лондону почувалися в безпеці.

Тото засміялася і похитала головою:

— Ні, братику. Якщо я і перейду по цьому дроту, то ТИ підеш зі мною. Ти так легко не викрутишся! До того ж усередині мені може знадобитися твій зір.

— Ну гаразд, — стривожено глитнув Срібник. — Але ці собацюри такі великі й… зубаті.

Тото погладила брата по спині.

— Ти можеш розібратися із джек-расселом, а я візьму на себе тих здоровил. Ходімо, час діяти.

Крадькома, як і мають робити НІНДЗІ, котики перебігли по дроту, який з’єднував два дахи. Тото перейшла першою і тихцем зіскочила вниз. Срібник ішов за нею.

— Агов, сестричко, хочеш побачити кілька рухів, які я недавно вивчив? — зашепотів він.

— Що? НІ! — зашипіла Тото. — Це треба робити у відповідному місці в певний час, але точно не зараз.

Та було запізно. Чваньковитий братик Тото стрибнув високо у нічне небо й зробив половину САЛЬТО (не так уже й погано, слід зауважити), аж раптом усе пішло шкереберть. Срібник не зміг управно приземлитися біля своєї сестрички, бо не розрахував відстані. Тому він

полетів

просто

у

вікно

на даху

і

зник

унизу

на

першому

поверсі.

Щоправда, проблема полягала не в тому, що Срібник упав. Коти вправно стрибають, приземляються, а братик Тото навіть майстерно падав. Проблема була в тому, що страхітливі пси швидко отямилися від подиву й оточили непроханого гостя. Та перш ніж злочинці встигли щось сказати, Срібник обтрусився і якось спромігся взяти ситуацію під контроль… Якось.

— Пані та панове, мені дуже приємно познайомитися. Я звуся СРІБНОШИПОМ. Я тут від… від… е-е… Нелегальної, е-е, Асоціації Собачої Кістки. Я прийшов перевірити, чи ви торгуєте, е-е, незаконно і згідно з правилами. Точніше, не згідно з правилами. Ви маєте відповідні папери? Це просто звичайна перевірка, але ПРАВИЛА Є ПРАВИЛА.

Бульмастифи розгубилися і невпевнено перезирнулися.

— Нумо, гайда, я не буду чекати всю ніч, — підганяв їх Срібник. Він схрестив лапки на грудях і нетерпляче тупав по підлозі.

Тото, яка й далі сиділа на даху, перелякано прислухалася до розмови.

«Та його ж просто роздеруть на шматки», — подумала вона.

Одначе, попри все, собацюри купилися на Срібників обман. Тото мусила визнати, що хоча її брат і не належав до ніндзь, та за словом у кишеню не ліз.

— Пардон, сер, зара ми всьо знайдемо. Дереку, де той документ про всі ті кості? — гукнув один пес іншому.

— Зара, я його десь відкопаю.

— Але швиденько шукайте. Я б не хотів вас оштрафувати, — мовив Срібник, який уже вжився у роль.

— Дуже перепрошуємо, сер. Зара ми вам принесе…

— ЩО ТУТ ВІДБУВАЄТЬСЯ? — почувся чийсь гавкіт. З офісу у віддаленій частині складу вийшла маленька і дуже люта джек-рассел-тер’єрка.

— О, шефе, тут цей пан каже, що він від… що то було? — стривожено перепитав бульмастиф у Срібника.

— Я представник

Нелегальної Асоціації Собачої Кістки. Прийшов перевірити, чи все тут проходить гарненько й незаконно, — мовив Срібник. І тепер кіт мав украй підозрілий вигляд.

— Ви телепні! — гаркнула джек-расселка. — Немає такої організації! Та навіть якщо є, то ми не маємо з нею справи! Я не знаю, що це за клоун, та закладаюся, що він із ОТДР, тому виконайте свою роботу як слід і роздеріть його.

Срібник глитнув, а слиняві здоровенні собацюри оточили його тісним кільцем.

— Вибачайте, сер. Але, як знаєте, правила є правила, — прогарчав один з-поміж них.

— Ну що ж, тепер мій вихід, — мовила тихцем Тото і стрімголов кинулась у вікно. Величезний склад був добре освітлений, тому кішка змогла розгледіти темні силуети внизу. Коли до підлоги було вже близько, Тото вирівнялась і легко приземлилась на лапи біля свого брата. Величезні пси аж здригнулися.

— Агов, братику, зможеш розібратися з цією злючкою? — кішка кивнула в бік джек-рассел-тер’єрки. — А я візьму на себе цих бурмил.

— Звісно, сестричко… Ну, я спробую, — озвався Срібник.

— Прекрасно. А тепер настав час

ніндзі!

І з цими словами Тото кинулася на собак. Десь знадобився круговий удар задньою лапкою, десь змах лапами і навіть трішки «тасування Щасливця».

Кінець безкоштовного уривку. Щоби читати далі, придбайте, будь ласка, повну версію книги.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

Дермот О’Лірі

Всесвітньо відомий своєю кар’єрою на телебаченні та радіо.

Кар’єра Дермота почалась з телепрограми T4 на каналі Channel 4, також він вів різні шоу для ITV та BBC.

Він відомий насамперед завдяки десяти сезонам програми The X Factor, своїй програмі Big Brother’s Little Brother, телепрограмі First Time Voters Question Time від каналу BBC3 і події SoccerAid від фонду ЮНІСЕФ. Також 2014 року він провів сезон програми Live from Space на Channel 4, який показував обліт Міжнародної космічної станції навколо орбіти Землі. За цю передачу він отримав нагороду від RTS. У 2016 році разом із Еммою Вілліс він був ведучим на врученні «Музичної нагороди Брит».

У 2017 році на радіостанції BBC Radio 2 Дермот розпочав власну програму «Суботній сніданок із Дермотом О’Лірі». Раніше він отримав три винагороди Sony Radio Awards за свою суботню програму «Шоу Дермота О’Лірі». Також він відомий підтримкою нових музичних гуртів.

У 2018 році Дермот удев’яте став ведучим на церемонії National Television Awards. Він також приєднався до Керсті Янґ і Г’ю Едвардса та вів репортаж від BBC про весілля принца Гаррі та Меган Маркл, назбиравши аудиторію з тринадцяти мільйонів глядачів.

«Тото. Кішка-ніндзя та КОТОстрофа суперзірки» — це третя книжка Дермота, написана для дітей. Він живе у Лондоні зі своєю дружиною Ді та їхніми котами — Панчішком і, звісно, Тото.